Vi borde ha gett oss av tidigare.
Om vi gett oss av när du sa,
så hade vi återvänt tomhänta.
Varför stannar vi?
Jag såg någon.
Hallå?
Det finns ingen där.
Hallå?
Mår du bra, vän?
Har du gått vilse?
ETT ÅR SENARE
Signalen blir starkare.
Vad har vi här då?
Något jäkligt läskigt, det är säkert.
Här har vi något!
Bäst vi kontaktar Atlantis.
Jag fattar inte att du ska lämna oss.
Du blir sjuk, vi botar dig,
du vilar upp dig i ett halvår, du kommer tillbaka
och nu ska du lämna oss efter bara en vecka?
Ledsen, Rodney, men detta är inte rätta platsen för mig just nu.
Va? Såklart det är. Driver du med mig?
Som läkare kan jag sitta overksam
när människor i galaxen lider,
särskilt när jag är medskyldig till deras öden.
Du kan inte klandra dig själv.
Michael tvingade dig att hjälpa honom. Han spred medicinen.
Ja, och jag hjälpte Hoffanerna att optimera den.
Översta! Precis lagom för att bistå oss.
Ni måste nog skjuta upp era resplaner, doktorn.
Major Teldy hörde just av sig. De har hittat ännu ett av Michaels labb.
Du skulle ha sagt att vi skulle gå så mycket.
Glömde jag att nämna det?
Ja. Du glömde också att nämna
att vi skulle fira oss ner för en bergsvägg.
Jag har kramp i benen.
Så går det när man slappar i ett halvår.
För att inte tala om två månader i stasiskapsel.
Två månader? Försök med 800 år. Sånt kan göra en lite svag i knäna.
Översta!
Major Teldy, doktor Beckett. Doktor Beckett, majorn.
Detta är furir Mehra, dr Porter,
och kapten Vega har ni ju redan träffat.
Jag förstod inte...
Att mitt team var ett tjejgäng, sir?
- Det hade jag inte tänkt säga. -Nej.
Men nu när ni nämner det...
Jag fick order att välja de bästa och smartaste.
Lustigt hur det kan bli.
Lustigt.
Ska vi?
Ja.
Vi var på väg genom området
när vi snappade upp en svag energisignal.
Vi lyckades triangulera och lokalisera signalen,
och sedan följa den ner i katakomberna.
Det är en bit att gå.
Signalen ledde oss slutligen till detta.
Stasiskapslar.
Som Michaels fånge vistades jag i flera av hans labb,
men det här känner jag inte igen.
Ser ut som att det var ett tag sedan det städades här.
Furir!
Förlåt, överste.
Och kan vi vänta med att pilla på saker här?
Det sista jag behöver är ett tre tons jordskred över mig, okej?
Det är lugnt. Jag har stängt av säkerhetsprotokollen.
- Kan man göra det? -Japp.
Varför tänkte inte McKay på det?
Han kunde omöjligen veta.
Men tack vare informationen han fick vid det tillfället
kan jag nu förbigå säkerhetsprotokollen.
Vad har du åt mig?
Data som härrör från Michaels experiment i detta labb.
Det här skulle kunna visa sig vara väldigt värdefullt.
Det kan ta ett tag att gå igenom all information.
Ja.
Vi kanske skulle gå och kolla in byn.
Vilken by?
Vi hittade den i morse. Bara några kilometer söderut.
Ortsborna kanske har lite information.
Det slår nog att se de här sitta och läsa.
Furir, ni stannar hos dem.
Se till att de inte nördar ner sig alltför mycket, okej?
Bra jobbat, doktorn.
- Tack. -Mycket bra.
Vet ni vad jag skulle vilja ha nu?
Låt mig gissa. En öl?
En hoppare.
Hade jag vetat att vi skulle gå så länge hade jag ordnat en.
Tja, området har för tät skog. Det går inte att landa någonstans.
Förresten är det här bra träning. Gör rumpan och vaderna fasta.
Underbart. Några timmar till och jag kan skippa träningspasset.
Lever de?
De befinner sig i stasis.
Deras fysiska och kemiska processer har stängts av,
men ja, de lever.
Så, kan ni väcka dem?
Utan exakt vetskap om deras respektive tillstånd
är jag rädd att de skulle kunna dö.
Så ni låter dem ligga på is tills ni kommit på något, va?
Det spelar väl ingen roll för varken dem eller deras familjer
som lär ha gett upp hoppet.
Men visst skulle det bli en återförening som heter duga, va?
Tror jag ska kolla omgivningen. Ropa om ni behöver mig.
Jag är ledsen.
Ni behöver inte be om ursäkt, och i ärlighetens namn, inte hon heller.
Hon har rätt. Återuppståndelser bäddar för intressanta återföreningar,
särskilt när den döde inte ens vet att han varit död.
Jag är ledsen. Ni då, dr Porter?
- Alison. -Alison.
Några intressanta erfarenheter ni skulle vilja dela med er av?
Stött på några farliga rovdjur? Blivit klonad på sistone?
Nej, men till mitt försvar är jag ny i Pegasus-galaxen.
Jag har hört att kloning sker först under andra året.
Tredje, faktiskt.
- Vänta lite. -Vad är det?
Michaels första version av en hybrid mellan människa och iratusinsekt.
Hallå?
Någon där?
Vi delar på oss. Undersök stället och håll radiokontakt.
Ja, sir.
- Vega, har ni hittat något? - Ingenting här.
Det verkar vara länge sedan ortsborna gav sig av.
Japp. Frågan är varför.
Otroligt.
De här tidigaste försöksobjekten
var inte hybrider mellan människa och iratusinsekt.
De var en kombination av ett flertal andra livsformer.
Kanske var det därför han inte fortsatte med forskningen.
Det var alltför ambitiöst.
Egentligen inte. Enligt den här var experimentet framgångsrikt.
Så... vad betyder det?
Det betyder att vi inte kan hjälpa dem,
eftersom de där sakerna där inne
inte är människor längre.
Hallå!
Ledsen. Jag ville inte skrämmas.
Jag ville bara meddela att det snart blir mörkt.
Så, vill ni köra på till gryningen, eller...
Nej, furir.
- Hallå där. -Ta det lugnt.
Vilka är ni?
Var kommer ni ifrån?
Vi kom genom den där stora, runda saken.
Vi är upptäcksresande. Vem är du?
Mitt namn är Mirellus.
Nå, Mirellus, då kan du kanske berätta vad som har hänt här? Var är alla?
- Borta. -Varför?
Det började för ungefär ett år sedan. Ortsbor började försvinna.
Först från skogarna runtomkring, sedan från själva byn.
Dag och natt. De försvann spårlöst.
Det fanns ingen förklaring,
förutom en.
Byn var förhäxad, så vi övergav den.
Vad gör du då här?
Jag bor i byn bredvid nu.
Jag såg er komma ut ur grottorna.
Jag ville veta vad ni gjorde här,
och, om nödvändigt, varna er.
Vad kan du berätta om grottorna?
De ryktas också vara en farlig plats,
men det faktum att ni överlevde ert besök tycks bekräfta motsatsen.
- Vad hittade ni där inne? -Överste Sheppard, hör ni mig?
År ni redan färdiga, Beckett?
Nej. Vi har laddat ner information till våra pekdatorer.
Vi vill gå igenom den nu ikväll. Vi stannar helst kvar här,
eller övernattar i byn om det finns plats.
Jo, jag tror nog att här finns lite plats.
Utmärkt. Då beger vi oss i er riktning.
Ursäkta.
Jag önskar er lycka till om ni vill stanna.
Vårt samtal är inte över.
Mörkret är på ingång och detta är en osäker plats.
Jag måste ge mig av.
Okej, som du vill.
Jaha, furir, ni tjänstgjorde tydligen vid Stargate Command
innan ni flyttade över?
Ja, men Pegasus hade det jag verkligen var ute efter.
Som var?
Elakingar som tigger om det.
Vintergatan har inte varit sig lik sedan Ori fick rejält med spö.
En del skulle snarare påstå att situationen förbättrats...
Vad är det?
Jag tyckte jag hörde nåt.
Vad?
- Det är nog inget. -Jösses.
Vi kilar till byn bredvid och talar med ortsborna.
Behöver ni nåt? Vill ni ha nåt?
Om ni stöter på en Starbucks,
så vill jag ha en trippel sockerfri vaniljlatte. En grande, tack.
Inga problem. Furir?
Jag sitter barnvakt, sir.
Tillbaka om ett par timmar.
Det känns som att plugga till mitterminstentorna på college.
Jag vet vad du menar.
- Var pluggade du, då? -Caltech.
- Heja Beavers! -Ja.
- När tog du examen? -1996.
Så du är bara en färsking.
Tack för den.
Bara nåt kul jag läste.
Och väldigt uppenbart.
Vad har fört dig till Pegasus-galaxen då?
Man får nog skylla det på min äventyrslystnad,
en önskan att utforska underliga, orörda världar,
träffa nya och intressanta människor.
Okej, jag går och kollar omgivningen.
Tillbaka om 20 minuter.
Såvida det inte sitter en "Stör ej"-skylt på dörren.
- Hon är speciell, hon. -Japp.
Dimman kom snabbt.
Vega, är ni säker på att vi går åt rätt håll?
Mer eller mindre.
Fan!
Underbart. Min också.
Dimman ger alltså lamporna problem.
Får en att undra vad vi befinner oss i.
Eller inandas.
- Vad är det? -Jag tyckte jag såg något.
Vad?
Okej. Där såg jag definitivt något.
Fan.
Läskigt.
Det är säkert bara ett djur.
Ett djur som råkar förfölja oss? Vilken lättnad.
Tysta. Jag hörde nåt.
- Lugn, Mirellus. -Vad händer?
- Demoner! -Vad pratar du om?
De finns där ute, i dimman.
Demoner. Säkert.
De förföljer mig. Vi är i fara allihop.
Lugna ner dig.
Med all respekt, det här köper vi inte, väl?
Behåll fokus, Vega.
Vi tar oss tillbaka till Atlantis innan...
Vega!
Vega?
Skit.
Till reträtt!
Jag är verkligen glad att vi fick chansen att jobba ihop, Carson.
Samma här, Alison.
- Vad var det? -Ingen aning.
Översta, är allt väl? Översta, hör ni mig? Översta!
Radion får inte in någonting.
Gå in. Jag undersöker.
- Jag följer med dig. -I helvete heller.
Jag låter dig inte gå ut ensam!
Översten sa åt mig att ta hand om er. Det är det jag gör.
Stanna här, så långt från skottlossningen som möjligt.
In med er nu och lås dörren.
- Ni kan inte säga åt mig... -Det är en order.
Carson, kom nu.
Kom nu.
Jag är ledsen. Jag visste inte.
Vad pratar du om?
Herregud.
Kapslarna har öppnats.
Det var jag.
- Jag släppte ut dem. -Varför?
När ni frågade om grottorna visste jag att ni hade hittat något.
- Jag ville se själv. -Varför?
Därför att min fru var bland de försvunna.
När jag såg kropparna inneslutna i de där sakerna,
tänkte jag att kanske...
Jag visste inte. Jag trodde jag kunde rädda henne.
12 kapslar,
det betyder att 12 varelser springer lösa där ute.
Minus den du oskadliggjorde, då har vi 11 kvar.
Beckett? Dr Porter?
Det måste vara dimman.
Påverkas lamporna påverkas nog radion också.
Hur bra kan ni Wraith-språket?
Som ni, skulle jag tro.
Beckett och dr Porter behövs här.
Vi hämtar dem.
- Men demonerna är fortfarande där ute. -Vi kommer och hämtar dig.
Vänta!
Det börjar bli riktigt dimmigt där ute.
Jag borde inte ha låtit henne gå ut ensam.
Det var en order.
Jag borde ha insisterat.
Och då hade hon nog golvat dig. Du känner inte Dusty.
Vad tusan var det?
Hon kanske är tillbaka.
Furir?
Furir, är det ni?
Fan.
- Vad gör du? -Jag går ut.
Dusty sa åt oss att stanna här inne.
Det är troligen inget, men bara utifall att det är någon,
vill jag hellre överraska dem än omvänt.
Allison, jag klarar mig. Stanna du bara här, okej?
Okej.
Furir?
Furir Mehra?
Herregud.
- Kom! -Jösses, furir.
Sätt fart, spring!
Vad fan var det där för något?
Var är Alison?
Vad var det där för varelser?
Dämpa rösten. Jag tror att de jagar med hörseln.
Herregud.
Med tanke på er reaktion vet ni nog vad som pågår.
Var är kaptenen?
Borta.
- Var är Porter? -Vi vet inte.
Underbart.
Nu ska bara snyggingen lämna sällskapet,
så slutar resten likt tio små negerpojkar.
Vi måste hitta henne. Hon vet inte vad som väntar.
Vad är det som väntar?
Michaels experiment.
Ja, det har vi också kommit på.
En tidig version av hybriden
som modifierats genetiskt till att innehålla
rovdjursdrifterna hos ett flertal andra varelser.
- Vilka andra varelser? -Jag är inte säker.
Det enda jag vet är att de är blinda och jagar via hörseln.
Den där dimman är heller inget naturligt väderfenomen.
Jag såg en av dem utsöndra dimman från gälar på halsen.
Som en bläckfisk utsöndrar sitt bläck?
Ja, fast det är en försvarsmekanism.
De här varelserna använder dimman som ett jaktredskap.
Vilket jag antar förklarar gasmaskerna inne i labbet.
Gud vet vad som kan hända med oss vid långvarig exponering för dimman.
Jag fick en superb idé. Vi försöker inte ta reda på det.
Vi väntar här till gryningen. Då är det säkert.
De där varelserna är inte nattdjur. Dag eller natt spelar ingen roll.
Vi kan inte sitta här. Vi måste hitta Porter.
Ni måste skämta. Ska ni gå ut dit?
Fortsätt jobba med datan.
Försök komma på hur man handskas med varelserna.
Det blir svårt, överste.
Michael avbröt forskningen av en anledning.
Inte ens han kunde kontrollera de där varelserna.
Härligt.
Säkert att ni klarar er här?
Så länge vi är tysta är vi säkrare här inne än ni är där ute.
Vi delar på oss för att täcka en större yta.
Tillbaka om 20 minuter.
Lycka till.
Vad ni än gör, var tysta.
- Det här är ett misstag. -Sänk rösten.
Jag sa åt dem att det var för farligt!
- Tyst. -Vi borde inte återvänt hit,
vi borde ha gått till nästa by! Där är det säkert!
- Käften! -Nu kan vi...
- Ali, är du okej? -Ja.
Nu går vi.
Översta.
Det är major Teddy.
Hon ser oss inte.
- Täck bakåt. -Okej.
Jag trodde ni var död.
Det trodde jag med ett tag.
Vad hände med de andra? Tror ni de klarade sig?
Jag gissar att minst en av dem inte gjorde det.
Blod.
Carson?
Omöjligt att säga.
En av de där sakerna kom krälandes rakt upp ur brunnen.
Då började jag tänka.
De där katakomberna löper flera kilometer åt alla håll.
En av dem måste löpa rakt till den där brunnen
och in till byns centrum.
Det förklarar hur Michael kunde norpa sina försöksdjur utan att bli sedd.
Vi såg 12 kapslar i labbet.
Jag dödade en i skogen, så...
Jag knäppte två, vilket gör att jag leder.
Då har vi nio kvar.
Och nu då?
Några idéer?
Varelserna har ett förstärkt hörselsystem
som gör att de kan jaga i blindo.
- Vi kan försöka dra nytta av det. -Hur då?
Kanske lura dem in i ett bakhåll?
Vad tusan ska du använda som lockbete?
Den här.
Okej, så här lyder planen.
Ni tre intar höjdpositioner,
Teldy och Porter här, Mehra här,
jag befinner mig på marknivå och apterar laddningar.
Ni tänker spränga brunnen?
Japp, det är planen.
Då bör ni nog använda en timer.
Om dimman påverkar vår radio och våra lampor,
funkar nog inte en fjärrdetonator heller.
Okej, när jag väl är vid brunnen, sätter jag på datorn.
Jag har programmerat den att sända ut en ultraljudsexplosion
så de kommer att dras mot dig. Men om den kommer nära dimman...
Jag stoppar ner den halvvägs.
Då borde den vara utom räckhåll och hinna dra till sig alla nio.
Ni tre, inta en position och invänta signalen,
därefter skjuter ni på allt som rör sig.
Vilken är signalen?
Brunnen som sprängs i småbitar.
Och var kommer ni att befinna er?
Förhoppningsvis så långt därifrån som möjligt.
Tänk om något går galet?
- Var inte så negativ, Teldy. -Jag menar allvar, överste.
Ni intar position, ni väntar på signalen,
ni rör er inte, ni ger inga ljud ifrån er innan brunnen sprängs.
- Men överste, vad... -Jag tror jag har varit tydlig, furir.
Ja, sir.
Vet vi alla vad vi ska göra?
- Ja, sir. -Sir.
Då kör vi.
Vad fan händer där nere?
Inte än.
Fan också.
Bara vänta.
År du okej?
Ja.
Alison?
- Hon... hon är i säkerhet. -Tack gode Gud för det.
- Har ni tappat något? -Ja, mitt C-4.
Översta, vi bör ge oss av.
- Ja, det tror jag med. -Okej.
Kom igen, kom igen.
- Jag ser dem! -Om ni skjuter nu,
kan ni träffa översten. Invänta signalen.
Översta?
År det allihop?
Åtta... nio... Plus de tre andra, det blir 12.
Ursäkta, nio.
- Plus tre blir 12. -Precis.
Major?
Översta, var är ni?
Nere i brunnen, i katakomberna. Jag har Beckett.
Ni tre måste fira er ner hit till oss.
Vi är på väg.
Jag vill bara till Atlantis och sova i en vecka.
Jag vet vad ni menar. Jag lovar att det här går snabbt.
Alison, är du okej?
Ja.
Hörni, är det okej om jag väntar här?
Jag har fått tillräckligt med galen vetenskap idag.
Visst.
Jag håller henne sällskap.
Vi ska skynda oss.
Jag vill få med all data över de här varelserna,
och bespara mig en återresa.
- Vad var det? -Vad?
Jag tyckte jag hörde något.
Slappna av, okej? Det fanns 12 kapslar, och vi räknade in 12 döda.
- Vi fick dem allihop. -Ja.
Vad är det?
Skit.
Vi fick dem inte allihop.
Det var inget.
Porter? Mehra?
Okej. Om de lyckas ta våra positioner, vill jag att ni två retirerar.
Ta andra tunneln upp, ta er upp till ytan och anropa porten.
Vem är det som är negativ nu då?
- Faran över? -Faran över.
Ska du redan resa?
Du har varit här i knappt två veckor.
Jag har avslutat undersökningen av Michaels försöksobjekt
och skickat resultaten till dr Lynch och hans team.
Och nu är det dags att ta tag i det viktiga arbetet, det att rädda liv.
- Hallå där, doktorn. -Jag kanske var lite snabb där.
Fler utomjordliga situationer som kräver min expertis?
Egentligen ville jag bara fråga om ni behövde hjälp.
Det uppskattas.
Förresten, hur mår Porter?
- Vem? -Hon mår fint,
efter några veckors vila
är hon tillbaka i Pegasus-galaxen.
En sån som hon vore en riktig tillgång
för arbetet jag ska utföra.
- Det tror jag säkert. -Vem är Porter?
Det kanske ni borde berätta för mr Woolsey.
- Betrakta det som gjort. -Tack.
Okej, vet ni vad? Jag vill inte ens veta. Säg inget.
Okej då, kom igen, berätta!
Adaptation : Erik Iancovic, DDS